![Volim vašu zemlju. I od vas se može puno naučiti u pogledu ulaganja u kulturu i turizam - Riccardo Illy / Snimio Silvano JEŽINA](https://www.novilist.hr/wp-content/uploads/2020/06/RICCARDO-ILLY-Vlasnik-slavnog-Illy-caffea-zeli-jace-veze-Rijeke-i-Trsta.-Ovo-je-njegova-prica-717x478.jpg)
Volim vašu zemlju. I od vas se može puno naučiti u pogledu ulaganja u kulturu i turizam - Riccardo Illy / Snimio Silvano JEŽINA
Trst će 2020. biti Grad znanosti, a Rijeka Europska prijestolnica kulture, a to bi trebalo iskoristiti. Znanost i umjetnost su dva lica medalje. Često se kaže da je politika znanost i umjetnost u vladanju državom
S vlasnikom Illy caffèa, koji je pokrenuo trend oslikavanja šalica za kavu, u dva navrata bio gradonačelnik Trsta te predsjednik regije Friuli-Venezia Giulia i koji se kandidirao za nezavisnog zastupnika u Talijanskom parlamentu, Riccardom Illyjem, razgovarali smo u tršćanskom hotelu Duchi d’ Aosta, gdje je prethodno održao i tiskovnu koferenciju na kojoj je predstavio osobe koje su ga podržale.
Budući da je riječ o iznimno uspješnom poslovnom čovjeku, prvo je pitanje bilo vezano za to što bi promijenio, odnosno kako bi volio ojačati Italiju po pitanju ekonomije?
– Najveći problem u Italiji je nezaposlenost. Prisutna je u više od 10 posto. S druge strane, imamo mogućnost da razvijemo tvrtke, odnosno ekonomiju i zahvaljujući izvozu, jer je naša zemlja iznimno jaka u dva segmenta: mehanici i robotici, te u sektorima visokog estetskog nivoa kao što je moda i dizajnerski namještaj, ali i u segmentu zdrave hrane i vina. U zemljama u razvoju ekonomija se razvija u dobrom smjeru, kao prije ekonomske krize započete 2007. Te zemlje imaju potrebu za dobrim uređajima i kad se ekonomija unaprijedi, imat će mogućnost kupovati talijanske proizvode koje odlikuje poseban dizajn. Primjerice Kina, koja je do prije koju godinu bila konkuretna zemlja zbog proizvodnje tkanina, pamuka i vune, sada je postala zemlja u koju Italija izvozi. U Kinu tako sada izvozimo talijansku renomiranu odjeću i talijanske satove, puno više nego Švicarska. A izvozimo i namještaj i hranu. Da bi se razvio taj ekonomski uspon, predlažem tri mjere: smanjenje birokratskih nameta. Imamo previše zakona, gotovo 40 tisuća, dok primjerice Njemačka ih ima samo 5 tisuća. Predlažem da Senat (parlament, sabor) svaki put kad donese novi zakon, ukine 10 starih zakona. Predlažem da se zakoni u jednom sektoru ujedine u jedan jedinstveni zakon i da se to napravi na vrlo jednostavan način, dok bih za pisanje tih novih pojednostavljenih zakona angažirao sveučilišta. Tako bismo u godinu dana dobili pojednostavljen, a efikasan zakon, u različitim domenama. Potom predlažem da se sve tvrtke, javne službe i građani umreže, jer na taj način se može postići dobra razmjena korisnih informacija i transakcija, uz minimalan trošak, a vrlo efikasno. Uz to predlažem ulaganje u prirodne energetske izvore kako bi se smanjilo zagađenje atmosfere, što doprinosi stvaranju efekta staklenika i zatopljenja, s ciljem da se smanje energetski troškovi. Što više budemo ulagali u prirodne energetske izvore, to će manje koštati solarno grijanje i vjetrenjače te će električna enegija biti jeftinija. Ekonomisti to nazivaju »zavojem iskustva«.
Kad smo ga pitali za hobi, rekao je kako voli letjeti paraglajderom, voziti motor, posjeduje BMW, gliser, a otkrio nam je i dva recepta koje smatra ukusnima i zdravima, s obzirom da vodi računa o zdravoj prehrani. Recept Le uova allo strappazocchio, u prijevodu »jaja na kajganu i na oko« osmislio je kad si sam kuha ručak i u šali rekao – to je jelo koje ćete si prirediti kad ste sami i kad nema supruge da kuha, kako biste preživjeli. Drugo jelo koje je istaknuo kao svoj favorit je riba s maslinovim uljem, ekstradjevičanskim, što je ukusno i zdravo.
Jeste li upoznati s tim da je, tijekom samita sigurnosti zemalja Balkana održanom u Trstu, osnovana i Komora koja bi razmjenom podataka o uvjetima ulaganja u zemljama regije: Hrvatskoj, Sloveniji, Srbiji, Njemačkoj, Austriji, Albaniji, olakšala poslovanje?
– Iskreno, ne znam puno o tome, no smatram da bi se svaka zemlja trebala oboružati takvom komorom, koja bi imala sve potrebne podatke, a koje bi potom mogla nuditi zemljama u koje se želi izvoziti ili ulagati. Najveći birokratski problem je to što postoji previše ureda, umjesto jednog u kojem bi se mogle dobiti sve potrebne informacije. Sve je stvar dobre organizacije koja bi pojednostavila cijelu priču.
![](https://www.novilist.hr/storage/images/media/images/su2802sj06/12494216-1-cro-HR/SU2802SJ06.jpg)
Sretna koincidencija datuma
Na tiskovnoj ste kazali kako treba ulagati u kulturu, odnosno educirati mlade po pitanju kulture koja je ujedno i dobra ekonomska točka za turizam i izvoz, a vi ste pravi primjer kako kreativnost ide ruku pod ruku i s ekonomskim profitom. Rijeka je Prijestolnica kulture 2020. Imate li u vidu neku kulturnu suradnju s našim gradom?
– Ono što bi svakako trebalo iskoristiti je to da će Trst 2020. biti Grad znanosti. Znanost i umjetnost su dva lica medalje. Često se kaže da je politika znanost i umjetnost u vladanju državom. To je definicija politike u talijanskim rječnicima. Ta koincidencija da se datumi tih manifestacija poklapaju kad je riječ o ta dva grada, svakako bi trebalo izroditi dobrom suradnjom u razmjeni programa te u zajedničkoj organizaciji pojedinih događanja. Znanost nas vodi k poboljšanju tehnologije i tehnoloških inovacija, dok nas umjetnost vodi estetskim inovacijama dizajna. Obje domene su iznimno važne, a blizina naših gradova trebala bi svakako uroditi pozitivnom i kreativnom sinergijom između Trsta i Rijeke.
Za luku Trst i prometne veze ovog područja također imate neke ideje i projekte?
– Predlažem da se koriste infrastrukture koje su prisutne u cijeloj regiji. Imamo tri luke: Trst, Monfalcone i San Giorgio di Nogaro te aerodrom Ronchi dei Legionari i različite kolodvore, kao primjerice onaj u Trstu, Gorici, Pordenoneu, Trevisu. Savjetujem da to bude logistička platforma za ovu regiju. Uz to, svakako bi trebalo dovršiti prugu Trst – Kopar kojoj nedostaje 6 kilometara. Od Trsta ili Kopra tada bi vlakovi mogli biti usmjereni u druge zemlje: Njemačku, Austriju, Mađarsku…Trebalo bi staviti i četiri kolosijeka na liniji Trst – Monfalcone, što je već predviđeno u programima, a kao zastupnik, ako budem izabran, pratit ću tu problematiku i isposlovati financijsku konstrukciju kako bi se taj projekt realiziralo. Naime, sadašnja dva kolosijeka su prastara i datiraju iz sredine 19. stoljeća. Kad bi se ta pruga osuvremenila, vlakovi bi mogli putovati u smjeru Ljubljane i Budimpešte. To bi trebao biti europski projekt, zajednički. Trebalo bi iskoristiti »eurofond« i tim fondom osuvremeniti tu glavnu trasu, koja bi potom pridonijela umrežavanju i drugih gradova, pa tako i Rijeke i Zagreba.
![](https://www.novilist.hr/storage/images/media/images/su2802sj05/12494236-1-cro-HR/SU2802SJ05.jpg)
U dva ste navrata bili gradonačelnik Trsta. Što vam se najviše svidjelo iz tog razdoblja, a od čega vas je najviše »zaboljela glava«?
– Bilo je to lijepo razdoblje, ali i vrlo zahtjevno. Ono što mi se jako dopalo je ekonomska promjena koju sam postigao, a čiji se rezultati i danas osjećaju u gradu. Podigla se razina različitih usluga poput osiguranja, banaka, alijansi te trgovine, koja je bila zapala u krizu nakon pada Jugoslavije, ali koja se oporavlja, a u porastu je i turizam. I sam sam začeo prve korake u smjeru da grad postane turistički centar i sad se vide rezultati te vizije i truda da se grad okrene turizmu i obogati svoju ponudu. Najveću glavobolju prouzročio mi je problem autoceste, odnosno povezivanja s mrežom autocesta. Čim sam postao gradonačelnik, dobio sam obavijest da je projekt koji je napravila prethodna vlast dobio odbijenicu. Nismo gubili vrijeme i napravili smo novi projekt i osigurali budžet za njegovu realizaciju. No procedura je potrajala punih 15 godina. Bila je to prava glavobolja. Srećom sad je ta priča ostvarena.
Volim vašu zemlju
Putujete Hrvatskom. Bili ste u Trogiru, imate kuću u Novigradu.
– Da, volim vašu zemlju. I od vas se može puno naučiti u pogledu ulaganja u kulturu i turizam. U Trogiru, koji mi je prekrasan, posjetili smo crkvicu i platili smo ulaznicu. Isto to trebalo bi napraviti za posjet dvorcu Miramare. Od ulaznica bi se tako platilo održavanje dvorca. U vrijeme svoje mladosti, s profesorom tjelesnog odgoja koji je bio rodom s Hvara, zvao se Ovidio Schiattino, dosta sam proputovao Hrvatskom. Imao je braceru od devet metara i svakog smo ljeta išli u Dalmaciju na ljetovanje. Zatim, u vašoj sam zemlji ljetovao i putovao s prijateljima na vespi, a potom i na motoru zajedno sa svojom suprugom. Prokrstario sam Hrvatskom. I sada, kad god imamo vremena, idemo na Krk, Lošinj, a svaki put kad sam u lošem raspoloženju, vizualiziram neki lijepi pejsaž iz toga kraja i onda mi sve bude lakše.
S tatine strane ste Mađar, a s mamine vezani ste za Hrvatsku.
– Da, moj djed s tatine strane došao je u Italiju iz Mađarske, iz Temišvara, a s mamimne strane djed Riccardo bio je iz Pule, a baka Pia iz Rovinja. Moj djed s tatine strane rođen je u Temišvaru 1892., u tadašnjoj Autrougarskoj. Nakon Prvog svjetskog rata otišao je u Rumunjsku, a potom u Beč, a onda se nastanio u Trstu. Bio je bez nacionalnosti, ali je 1947. postao talijanski državljanin. Baka s mamine strane bila je poluirkinja, polunjemica, njen tata zvao se Berger i rođena je u Johannesburgu. Zbog djeda kršten sam kao katolik, ali kasnije sam odgojen prema načelima Valdeške crkve. S bakine strane neki su preci bili aktivni u politici. Moja supruga je poluistranka, kao i bivši suprug moje kćeri. Imam veliko poštovanje prema manjinama s obzirom da potječem iz obitelji koja je vrlo raznolika. Inače, ova je regija pravi »meltingpot«, što bi rekli Englezi. Volim zastupati zamisao euroregije a ovim putem pozdravljam vašeg župana Komadinu s kojim sam u prošlosti dobro surađivao.
S obzirom na to da ste začetnik ideje da vaše Illy šalice oslikavaju umjetnici, koje umjetnike osobno volite, a otkrijte nam i što volite čitati?
– Volim umjetnost, naravno. Dok sam bio gradonačelnik Trsta, ugostili smo nekolicinu velikih izložbi, između ostalih i velikih umjetnika kao što je Jean-Michel Basquiat, a volim jako i Modiglianija te Roya Lichtensteina. Od pop umjetnika on me možda najviše fascinira. Volim čitati korisna štiva kao što su knjige o ekonomiji, ustroju tvrtki, organizaciji, a dosta sam knjiga pročitao i vezano za komunikologiju i psihologiju. Ne čitam romane, ali sjećam se da sam pročitao knjigu Suzanne Agnelli »Vestivamo alla marinara« (Odijevali smo se na mornarski). Slučaj je htio da ona postane ministrica vanjskih poslova, upravo u vrijeme kad je Slovenija imala problema s ulaskom u EU. Išao sam razgovarati s njom o tom problemu, a nit poveznica mi je bila upravo njena knjiga.